![](https://static.espreso.tv/uploads/photobank/354000_355000/354381_2706315_800x600_SH__8041_new_80x50_0.webp)
Добре там?! Блог Ніки Нікалео
Днями прийшла за прихистком до соціальної служби маленька жіночка із-під кордону з ворогом на Луганщині. Назвала село, та я так одразу і не запам’ятала, але що там 5 км до тих, почула добре
Добиралася більше, як тиждень через ерефію. Розповідала страшні речі! Мені аж мороз пішов поза шкірою, про те, що відбувалося після "вийдєм в подвальчікі", "мішок на голову і раздєть догола", "зачєм вам в сєлє такіє дарогі"… Я поцікавилася, чому сиділи так довго і не їхали, то відповідь була: «Не ми до них прийшли, вони в нашу хату влізли. Але коли почали рівнять з землею, то нічого іншого не осталося». Спілкувалася українською, хоча і пересипала мову русизмами. Багато разів дякувала мені за те, що я роблю переклад як волонтер. Мені дуже приємно, бо я просто хочу допомогти, я звикла це робити, не очікуючи вдячності. Це повертається сторицею завжди, і я це добре знаю (але пальне мені таки компенсовують - за законом).
А вчора мужчина просив про переклад, хоча і трохи знає англійську. Інвалід, молодий, років 40-45. Приїхав зі старенькими батьками, бо нічого також не залишилося в Україні, все розбомбили. Запитав чи може знайти тут хоч якусь роботу, аби не сидіти на підтримці. Також говорив українською, колишній журналіст, колега) А чув, що з елементарним знанням англійської мови можна працювати. Робота у Бельгії є, жити ніде! Дякувати Богові, їм підвернулося соціальне житло. На яке бельгійці, до слова, роками чекають.
Сім’я колишньої військової, яка звільнилася з лав через онкологічне захворювання, також прийшла за допомогою. Поки що живуть у прихистку для безхатьків, який терміново відремонтували та віддали лише для українців. Усі решта місцевих мешкають в сусідньому, не так затишно облаштованому будинку.
Там кожен має по кімнатці, але спільними є велика кухня-столова та вигоди (їх також кілька штук). Жінка питає мене чи може їм краще було б у Німеччині залишитися чи де-інде, де не так дорого і медична система на повному соціальному забезпеченні для таких біженців.
Часом мене такого штибу запитання заганяють у глухий кут. Але я опановую себе.
Усі вони тікали від війни, усім потрібна допомога і матеріальна, і медична, і моральна. Але їм ще й невтямки місцеві, читай європейські правила і порядки. Прошу дозволу пояснювати кожному (бо ж я лише перекладач!), що отримання ними соціальної допомоги накладає на них певну відповідальність, підзвітність. Пояснюю, як дітям, якщо тато дає гроші, тато хоче і має право знати, де ти є і на що ти їх витрачаєш. Отримувати кошти тут, а жити в Монтенегро (умовно) не можна. Бо такі мудрагелі також зустрічаються. Тихенько, щоб ніхто не знав, поїхати не вийде, тому що обов’язково хтось повідомить, що вас нема. Або прийде соцпрацівник і перевірить це на власні очі. Соцвиплати зупинять, хоча прихистку і не позбавлять, бо не мають права без вашого прохання. Виплат нема – житла нема. І починається все по колу.
Найліпше – це іти працювати і ні від кого не залежати та не звітувати. Хоча декларація про доходи прийде до кожного наступного року. Навіть до того, хто не працює. І страховку треба буде платити з власної кишені і ще багато чого.
Тому, ті, хто вже звільнився від "татових грошей" заслуговують на повагу і шану. Тим пак, що вони ще й до України постійно передають пакунки з гуманітаркою, грішми, на превелику радість перевізників, яких розплодилося, як бліх, хоч і вартість їхніх послуг не спадає.
Мені багато пишуть і розпитують про прихисток у Бельгії, кажуть, що тут найліпше)
Відверто відповідаю, на основі спілкування зі знайомими, які зараз тимчасово перебувають в інших країнах: добре всюди, де нас нема. А приїдеш і випливе купа несподіванок, які, м'яко кажучи, можуть засмутити.
Одне діло коли тут живеш і працюєш, інше – приїжджаєш у відпустку, а зовсім інше, коли розраховуєш на соціальну допомогу. У будь-якому випадку вам буде заздрити той, хто вирішив залишитися вдома без тепла чи без світла, в очікуванні, що кожної хвилини може бути "приліт", хто втратив роботу, або його заробітки дуже скоротилися.
Головне – не забувати хто ти є і звідки, що ти не лише бенефіціар ЗСУ, але й обов’язковий донор.
Хотіла написати про одне, а вийшло про інше. Не геть зовсім, але… Усім моїм читачам і фоловерам відомо, що я і досі очолюю благодійний фонд в Україні, постійно збираю гуманітарку та інші необхідні для війська речі, а зараз у пошуку коштів до Миколая дітям із Буківського інтернату для дівчаток та Новороздільського для хлопчиків. Хто там був чи чув про них, то знає, що це прірва потреб, але одночасно і дуже простих побажань. І з нашого боку буде дуже жорстоким позбавити цих особливих дітей свята солодощів і подарунків, тому що в країні війна. А можливо саме зараз це є найнеобхіднішим для них! Тому, хто має велике серце і добре душу глибоко вдячна за кожен донейт ось за цим посиланням.
Про авторку. Ніка Нікалео – українська письменниця і перекладачка, тревел-блогерка, голова Львівського жіночого літературного клубу і благодійного фонду, авторка та укладачка низки бестселерів з серії "Львів. Кава. Любов".
Редакція не завжди поділяє думки, висловлені авторами блогів.
Стежте за найважливішими новинами Львова, регіону, України та світу разом з "Еспресо.Захід"! Підписуйтесь на нашу facebook-сторінку та телеграм-канал.
- Актуальне
- Важливе
![Свято музики у Львові 2024 Свято музики у Львові 2024](https://static.espreso.tv/uploads/photobank/342000_343000/342429_15_new_80x50_0.webp)
![](https://static.espreso.tv/uploads/photobank/354000_355000/354316_Zobrazhenna_07.09.24_o_12.37_new_80x50_0.webp)
![Рух спротиву Рух спротиву](https://static.espreso.tv/uploads/photobank/317000_318000/317994_409938494_353113897329203_7974578657026220199_n_new_80x50_0.webp)
![](https://static.espreso.tv/uploads/photobank/354000_355000/354272_Screenshot_19_new_80x50_0.webp)